23.976
DOAMNA DOUBTFIRE, TĂTICUL NOSTRU TRĂSNIT
- Salut, gustare! - Hopa...
Dacă mă gândesc mai bine, hoopaa!
Poliția! Autoritățile civile! A.S.P.C.A.!
Crimă! Trădare! Răpitoare!
Nu, răpire!
Un cățel de usturoi și un canar.
Mori de ciudă, Julia Child!
Scuză-mă, dar deținutul nu are dreptul să dea un telefon?
În cazul tău, nu. Gustările de după-amiază au puține drepturi.
Dar n-am inima de piatră. Ce zici de o țigară minunată?
Nu accept. Nu pot! Ce zi nenorocită ca să mori!
Nu vreau să fac cancer la plisc. Mi s-au înnegrit plămânii!
O luăm de la capăt. Tăiați!
Ce faci, Daniel? Replica asta nu era în scenariu. De ce ai spus-o?
- M-am gândit să comentez situația. - Ce situație?
Faptul că Pudgie Papagalul are o țigară vârâtă în cioc e imoral...
E un desen animat, nu un show moralizator.
Milioane de copii văd desenele acestea.
E ca și când i-am trimite fiecăruia o țigară și i-am zice, "aprinde-o".
Nu poți pune cuvinte în gura lui Pudgie când gura lui nu se mișcă.
E un monolog interior. Sau e vocea lui Dumnezeu.
- Nu fuma, Pudgie. - Actorii ăștia...
Ce este? Să-i întrebăm pe tehnicieni.
Vi se pare corect să promovăm fumatul în fața tineretului Americii?
Sunt părtinitori. Eroare de procedură.
Daniel, ascultă-mă.
Înregistrarea costă mii de dolari. Dacă vrei bani, respectă scenariul.
Dacă vrei să te joci de-a Gandhi, n-ai decât să o faci în altă parte.
Atunci, nu am de ales.
Foarte amuzant. Unde pleci?
Dacă pleci, nu te mai întorci! Nu accept să-ți bați joc de noi.
În cuvintele lui Porky Pig, pa și la revedere, Lou.
- Cum a fost testul la istorie? - Nu mă întreba.
- A fost bine la școală? - Am desenat curcubeul.
Tată?
Mulțumesc.
- Credeam că nu poți să vii după noi. - Am terminat mai devreme.
Te-au dat afară?
Am demisionat, din motive de conștiință.
Actorii ăștia...
Felicitări cu ocazia celei de-a 12-a aniversări.
Am o surpriză pentru tine.
- O stripteuză? - Te rog...
Două stripteuze?
O petrecere?
- Da! - Nu! Fără petreceri.
Mama a zis că nu facem petrecere fiindcă ai note slabe.
Mama vine acasă abia peste patru ore.
Pregătiți-vă pentru regatul sălbatic!
Se apropie de final! Marșează și câștigă cursa!
Dă-te jos!
Vrei să-i dai de mâncare?
Vezi dacă nu vrea ceva de mâncare.
Scuză-mă.
Afară!
- Gregory, Henderson & Hillard. - Cu Miranda Hillard, vă rog!
Știu ce vrei să transmiți cu frescele acestea. Dacă n-ar fi atât de mari...
Să punem mai bine rame de oțel la ferestre, nu de lemn.
Renunțați la covorul oriental. Să încercăm cu o carpetă Aubusson roz.
Hanul Union Square. Asta e mai bine.
Mai multe obiecte artizanale. O lampă Dirk Van Ark, un scaun Stickley.
- Miranda, putem vorbi puțin? - Da. Mă scuzați.
- Tocmai am vorbit cu Stuart Dunmire. - Stuart Dunmire?!
- A spus că vă cunoașteți. - Stuart Dunmire?
Investește milioane de dolari în restaurarea conacului Wellman.
Vrea să-l transforme într-un motel de 500 de dolari camera pe noapte.
- Am citit. L-a mers foarte bine. - Îi stă în fire.
- Te-a cerut în mod special pe tine. - Serios?
I-am spus că îl contactezi mâine la prima oră.
Dră Hillard, vă caută Gloria Chaney. Spune că e o urgență.
Scuzați-mă.
Gloria?
Dumnezeule!
- E casa dv., doamnă? - Da, din păcate.
Știți că e ilegal să aduceți animale de curte într-o zonă rezidențială?
Dacă unul dintre animale ți-e soț...
Și violarea liniștii publice.
O să iau măsuri. Îmi pare rău. Mi-ai mâncat begoniile!
Dumnezeule! Piei din calea mea!
Miranda! Ce s-a întâmplat?
Ai venit mai devreme, iubito. Avem un sărbătorit în casă.
- Ce naiba se petrece aici? - Nu te înfuria, draga mea.
Ai venit mai devreme. Aveam de gând să fac curățenie înainte să vii tu.
Ce cauți, draga mea?
În locul tău, aș avea grijă. Poneiul a băut cam multă apă.
Petrecerea s-a terminat.
Minunat. Te-a chemat și ai venit să ne strici cheful.
Să nu îndrăznești să mă faci pe mine părintele denaturat!
Tu te distrezi și eu rămân cu resturile.
- Tu ai ales cariera. - Nu am de ales, Daniel!
Când încerc să fac ceva distractiv, tu faci ceva de 10 ori mai grozav!
Eu aduc acasă un tort și niște cadouri.
Tu aduci acasă grădina zoologică și eu trebuie să fac curat după ea!
Îmi pare rău, dar nu sunt deșeuri toxice. Sunt câteva farfurii, atât.
De ce cred doar eu că e nevoie să existe reguli?
De ce faci mereu că eu să par mama cea încuiată?
Eu nu fac nimic. Tu faci totul în mod firesc, Miranda.
- Tu mă faci personajul negativ! - Eu nu te fac nimic! Liniștește-te.
Stai prea mult cu clonele alea de birou, pe care le disprețuiai.
Stau prea mult timp cu tine, Daniel! S-a terminat!
Miranda, fii serioasă. Toată lumea are probleme. O să le rezolvăm.
Încercăm să le rezolvăm de 1 4 ani.
Te rog, ascultă-mă.
Poate că avem nevoie de ajutor.
Să mergem la terapie de familie. O rezolvăm împreună.
E prea târziu.
Haide să mergem în vacanța cu copiii, să pleci o vreme de la serviciu.
Ești cu totul altă persoană. Ești minunată.
Aceleași probleme ne-ar aștepta la întoarcere.
O să ne mutăm. Să sperăm că lăsăm problemele aici.
Te rog, nu glumi.
Bine.
Ne-am îndepărtat. Suntem diferiți. Nu avem nimic în comun.
Sigur că avem. Ne iubim.
Ne iubim, Miranda.
Nu-i așa?
- Vreau să divorțez. - Nu...
- Nu putem divorța. Suntem o familie. - Îmi pare rău.
Da, mamă. Mi-a spus.
- Vreau să vorbesc cu el. - Da, e aici.
Nu.
Nu prea are chef să vorbească.
Da, e deprimat. L se duce de râpă căsnicia.
Nu mi se duce de râpă căsnicia. Traversăm o criză.
Cred că e în faza de negare, mamă. Avem noi grijă de băiețelul tău.
- Bună, Evelyn. Mulțumesc pentru gem. - A zis : "Cu plăcere."
Nu știu.
Când mai primim corector de riduri bej?
Săptămâna viitoare.
Ai auzit, mamă? Săptămâna viitoare.
Stai o clipă. Ajunge. E bărbat.
- De unde știi? - Vaco!
Nu, mamă, nu tu. Vorbeam despre câine.
Mamă, suntem așteptați pe platou.
Suntem ocupați. Avem de mers în multe locuri, de fardat diverse fețe...
Bine, îi spun, mamă.
Stai puțin, mamă.
Vrea să știe dacă te duci să stai la ea.
- Nici gând. - Se mai gândește, mamă.
Bine. Și eu te iubesc.
Poți să stai la noi cât vrei.
Mulțumesc, dar mă descurc. E ceva temporar.
O cunosc pe Miranda. O să se răzgândească.
Dle și dnă Hillard,
chiar dacă în procesele pentru custodie dăm câștig de cauză mamei,
știm că nu e în interesul copilului să-l privăm de un tată iubitor.
Dar, pentru că în prezent dl Hillard nu are unde să stea și nu e angajat,
decidem să-i acordăm custodie deplină dnei Hillard.
Dl Hillard are dreptul să viziteze copiii în fiecare sâmbătă.
- Nu poți face ceva? - A luat deja decizia.
Nu se spune în mod obișnuit "obiectez" sau ceva de genul ăsta?
Dle judecător, vă rog.
Sâmbăta înseamnă o dată pe săptămână. Nu e suficient.
Am nevoie să stau cu copiii mei.
O spun cât se poate de serios. Vă rog.
Știu că pare mult, dar pentru mine nu e suficient.
N-am stat departe de ei mai mult de o zi de când s-au născut.
- Hotărârea aceasta e temporară. - Bine.
Voi însărcina pe cineva să investigheze îndeaproape cazul dv.
și vom relua procesul peste 90 de zile.
- Vă dau trei luni, dle Hillard. - Mulțumesc.
Trei luni în care să vă găsiți o slujbă
și o locuință cu toate condițiile.
Dacă veți realiza aceste lucruri,
aveți șansa să obțineți custodie comună.
Ședința se suspendă.
E o luminiță la capătul tunelului.
- Astea sunt toate lucrurile mele. - E vina mea.
Nu e adevărat! De ce crezi asta?
Nu trebuia să-mi sărbătoresc ziua de naștere. Nu s-ar fi întâmplat nimic.
Ba da. A fost un accident iminent.
Tu n-ai făcut nimic. Ai înțeles?
Bate palma, bărbate!
Tu ești bărbatul casei acum. Să n-o dai în bară.
- Nu poți să pleci acum. - Trebuie să plec, draga mea.
Suntem la mijlocul poveștii "Pânza Charlottei".
Cine o mai termină?
Bunica o să ți-o citească.
Nu e la fel de bună ca tine. Sare peste unele părți și nu imită vocile.
Și miroase ciudat.
Din cauza formolului. De aceea bunica e atât de bine conservată.
Veniți aici!
E la fel ca și până acum, doar că avem o curte mult mai mare.
- Te iubesc. - Și eu te iubesc.
O să-mi fie dor de voi. Nu mai e mult până sâmbătă.
- O să-mi fie dor de tine. - Și mie.
- Să ai grijă de ea. - Bine.
La revedere.
Mulțumesc pentru îngăduință, gardianule.
Ca însărcinat al tribunalului, voi cerceta două lucruri.
- Mediul de trai... - Arată mai degrabă ca un habitat.
Voi veni în serile de luni și de vineri să verific.
O să pun un pui la frigare.
Mai e și problema slujbei. Lată cel mai apropiat birou de forțe de muncă.
- Te-am programat la un interviu. - Mulțumesc.
- Ai vreo aptitudine anume? - Da. Imit voci.
- Cum adică, imiți voci? - Da, imit voci.
Am venit să căutăm pe această planetă forme de viață inteligente.
Ne-am înșelat.
Mă bucur să fiu în America. Să nu-mi cereți cartea verde.
Te vreau în cel mai groaznic fel posibil!
E o întâlnire incomodă și mie nu-mi place.
Șefule, dă-mi o șansă. O să se destindă ea imediat.
Uită-te la mine, Moneypenny. Vreau să desfac legământul și să te cunosc.
Sunt nebun că fac afaceri cu tine!
Eu și Nancy căutăm încă jumătatea cealaltă a capului meu.
Asta e! Au reușit! Stau pe o mină de aur!
Nu mă face să te pocnesc, scumpo, că o fac.
Figaro!
Imit foarte bine un hot-dog.
- Dle Hillard, te consideri amuzant? - Mă considerăm.
A fost o vreme când mă credeam așa, dar mi-ați dovedit azi că greșesc.
Mulțumesc.
Am nevoie să fiu lângă copiii mei și fac orice pentru asta.
Spuneți-mi dv. ce să fac.
- Scuzați-mă. Sunteți Tony? - Da.
Bună. Eu sunt Daniel Hillard, actorul.
Urmează-mă.
Filme. O să le prezint pe post?
Nu chiar.
Atunci, ce fac?
Lei rolele astea, le pui în cutii și le cari.
Apoi iei rolele alea, le pui în cutii și le cari. O să mai vină și altele.
Pe astea le pui în cutii, pe alea le cari. Ai vreo întrebare?
- După ce le pun în cutii... - Le cari.
Baftă, istețule!
Cred că mi-am făcut un prieten.
- Miranda! - Stu!
Bună, Miranda.
- A trecut mult timp... - Da.
Dl Dunmire vrea să se uite peste schițe.
Să mergem în sala de conferințe.
După cum probabil știi, clădirea a fost construită în 1876.
Schițele reflectă dorința ta de a o restaura complet.
Arăți mai bine ca niciodată.
Holul va semăna cu un salon de muzică
în stilul celui de-al Doilea Imperiu Francez.
Mă gândeam la un pian din secolul 17...
Ți-am urmărit evoluția profesională în ultimii doi ani.
O sofa capitonată, o tapițerie flamandă, o masă în stil Regency...
Mi-ar plăcea să stăm de vorbă, să recuperăm timpul pierdut.
Ceasuri stil, scaune tapițate, cu franjuri, draperii grele...
Putem sta de vorbă? La cină, poate?
Stuart, îți mulțumesc, dar sunt la începutul unui divorț.
- N-a mers. - Miranda, îmi pare rău.
- Nu e nevoie să spui asta. - Serios. Nu am resentimente.
- Am sperat să fii fericită. - Ce drăguț din partea ta!
Am avut emoții înainte să vin. M-am temut să nu renunți la proiect.
Nici nu poate fi vorba. Sunt profesionistă.
Sunt flatată că te-ai gândit la mine după tot ce s-a întâmplat.
- E deja istorie antică. - Da.
Am întârziat. Am o întâlnire la bancă.
Putem vorbi spre sfârșitul săptămânii?
Sigur.
Bine. Mă bucur că te-am revăzut.
E bună, nu?
Știu că apartamentul nu arată grozav, dar o să îl amenajez.
Vă place?
E drăguț.
- E în regulă. - E detestabil.
Acordați-mi puțin timp. Nu sunt obișnuit cu stilul ăsta de viață.
- Nici noi. - Știu că e greu, draga mea.
Nu-i poți cere iertare mamei?
Aș vrea să pot.
Problemele adulților sunt complicate, Nattie.
Ce mai face "securea de război", mama voastră?
- E bine. - Mă bucur să aud asta.
N-aș vrea să facă dizenterie amoebică sau hemoroizi.
Ce e dizenteria amoebică?
E o infecție în burtică care îți dă diaree pe veci.
- Diaree pe veci? - Ajunge.
- Ți se usucă corpul și mori. - Mori?
Nu e nevoie să fii atât de explicit.
Am citit într-o carte de știință.
De ce vrei să moară mami?
Nu vreau să moară mami.
Atunci, de ce ai spus asta?
Tată, nu te străduiești suficient.
Nu venim aici decât o dată pe săptămână. Nu e foarte mult.
Ai dreptate. Îmi pare rău. O să mă străduiesc mai mult.
- Nattie, o să am numai gânduri bune. - Despre mami?
- O să încerc. - Să zici despre ea că e prințesa.
Da.
Iar acum eu mă simt ca un broscoi.
- E mama. - A venit cu o oră mai devreme!
Haide, Nattie. Trebuie să plecăm.
Nu! Stați jos!
Nu trebuie să o luați la fugă cum auziți claxonul!
E timpul meu. Sunteți și copiii mei! Fir-ar să fie!
Hai!
- Bună! - E încântător, Daniel.
Mulțumesc, Miranda. Am căutat stilul "refugiat".
Mi-am părăsit țara, ceva de genul ăsta.
Uită-te la tine! Ce motiv minunat, în stil "Dansând cu lupii"!
Care e numele tău indian, Cumpără Cu Pumnul?
- Copiii mei sunt gata? - Copiii noștri nu sunt gata încă.
Acum ai venit cu o oră mai devreme și i-ai lăsat cu o oră mai târziu.
Îmi pare rău. Nu am timp de ceartă.
Trebuie să merg la bancă și la piață. Am de lăsat ceva la ziar.
Dai un anunț matrimonial? Femeie DVȚ caută bărbat LBR cu BMW?
Dau un anunț pentru o menajeră.
Pentru ce ai nevoie de menajeră?
Să fie acasă când vin copiii, să facă curat și să pregătească cina.
- Cu cât o plătești? - 300$ pe săptămână. E bine?
Pot să văd și eu anunțul?
Miranda, arată-mi anunțul. Am dreptul să-l văd, în calitate de tată.
Poftim. Mai vrei să vezi ceva?
- Te oferi să-mi arăți? - Nu.
Nu e nici o schimbare.
- E totul bine, copii? - Mulțumim că ai venit, mamă.
Miranda, lasă-mă pe mine să mă ocup de copii.
Îi iau eu de la școală, stau cu mine câteva ore și apoi îi duc la tine.
- Ar fi grozav, mamă! - Te rugăm!
- Copiilor le place ideea. - O să mă mai gândesc.
Suntem și copiii lui. Fir-ar să fie!
- Copiii spun lucruri trăsnite. - Mulțumesc.
Ai și alte expresii pe care vrei să le învețe fata ta de cinci ani?
Luați-vă hainele!
- Îmbrăcați-vă și haideți să mergem. - Bine, mamă.
V-aș spune să mergeți la baie, dar nu cred că e o idee bună.
Sper că n-ați mâncat mult.
Să nu vă uitați ceva. Nu vreau să mă întorc.
Ne vedem sâmbătă.
Spuneți-i la revedere tatălui vostru.
Pa, tată.
- Poftim anunțul. - Să-mi iau geanta.
Bună ziua. Sunați în legătură cu anunțul?
Unde ați lucrat anterior?
Într-o trupă, "Defecțiune majoră".
- Într-o trupă? - Vreau să știu ceva.
Copiii dv. sunt cuminți sau mai trebuie pocniți din când în când?
Vă caut eu.
Mă numesc Ilsa Himmelman și vreau să știu câți copii aveți.
- Am două fete și un băiat. - Un băiat...
Nu lucrez cu bărbați fiindcă și eu am fost bărbat.
Leyla! Înapoi în celulă! Nu mă obliga să aduc furtunul!
Eu sunt slujbă.
- Vorbiți limba engleză? - Eu sunt slujbă.
Îmi pare rău. Postul a fost ocupat.
Ce coșmar!
Și acum, lovitură decisivă!
Bună ziua. Vă sun în legătură cu anunțul din ziar.
Da. Spuneți-mi câte ceva despre dv.
Sigur, dragă.
În ultimii 15 ani am lucrat la familia Smythe din Elbourne, Anglia.
Smythe, nu Smith, dragă.
Am făcut curățenie, am gătit și am avut grijă de patru copii minunați.
M-am atașat de ei, dar iată că au crescut, după cum obișnuiesc copiii.
Uite că nu mă mai opresc. Spune-mi și tu câte ceva despre micuții tăi.
Am două fete.
Două nestemate, bucuria ochilor tăi.
- Și un băiat. - Micul prinț. Minunat!
Va fi nevoie să gătiți.
Nu mă deranjează. Îmi place să gătesc.
Am o singură regulă. Vor mânca doar mâncare nutritivă.
Dacă avem discuții, sau mănâncă sănătos, sau rămân cu burtica goală.
- Sper că nu sunt prea aspră. - Nu.
Vreți să veniți la un interviu luni seara la ora 7:30?
- Cu mare plăcere. - Grozav.
Stau pe strada Steiner, nr. 2640.
Steiner... Minunat.
Puteți să-mi spuneți cum vă cheamă?
Cum mă cheamă?
- Credeam că ți-am spus, dragă. - Nu.
- Doubtfire. - Poftim?
Doamna Doubtfire, dragă.
- Abia aștept să vă cunosc. - Și eu, draga mea.
- La revedere. - Pa!
Iar acum, spectacolul!
- Bună, Daniel. - Poți să mă transformi în femeie?
- Iubito, sunt fericit! Vino. - Știam că o să înțelegi.
- O să doară? - Nu te mai văicări. Relaxează-te.
Nu uita că durerea înseamnă frumusețe. Respiră adânc.
Firele nu se văd. Sunt sub perucă.
Are cearcăne cât carul la 8:30 dimineața și tu te gândești la fire?
Bine. Începem cu machiajul.
- Nu mă epilez. - Nu-ți face griji. Mascăm tot.
- Mă simt ca Gloria Swanson. - Arăți ca mama ei.
Sunt gata pentru finisaj, dle DeMille.
Să ne rugăm!
Sper că folosești roșu fraged. E singură culoare care îmi place.
- Se potrivește cu buzele tale. - Dumnezeu să te binecuvânteze.
Mă simt minunat, fiindcă am cunoscut un cubanez chipeș.
Fiecare noapte e ca în Golful Porcilor.
Nu vă pot minți. E minunat!
Nu știu dacă o să-i sperie pe copii. Ce zici? Poate că e cam mult.
Trebuie să trecem la faza următoare. Latex.
Nu trebuia să cumpăr porodici de la băcan. Sunt ațoase.
Nu merge.
Nu te teme. E o lucrare în plin progres. Ești fratele meu.
- N-o să te las să te faci de râs. - Dumnezeu să te apere.
- Trebuie să îi refacem toată fața. - Ce făcătură frumușică!
Meșterule de fețe, meșterește-mi o fată și găsește-mi o găselniță.
Nu-mi spune viața să n-o înfrunt Viața e de acadea și soarele, de unt
Nu aduce norii Să plouă peste parada mea.
Nu merge. Trebuie să par mai bătrân.
Mai bătrân? Ca Shelly Winters sau ca Shirley MacLaine?
Care e diferența?
Niște scotch și vopsea roșie de păr.
- Dar ca Joan Collins se poate? - Nu am atâta putere.
Dar am niște ghips.
Suntem aproape gata?
Încă puțin și ai fi leit mama.
E dezgustător.
E cel mai revoltător lucru!
Tare!
Ce e asta? Opriți-l, vă rog.
Veniți aici. Vreau să o cunoașteți și voi pe doamna asta.
Să fiți politicoși, iar pe urmă să-mi spuneți ce credeți.
Stați aici. Să mă ajutați să iau o hotărâre.
- Bună ziua. Doamna Hillard? - Da, sunt Miranda Hillard.
- Euphegenia Doubtfire. - Intrați.
Mulțumesc, dragă.
- Aceștia sunt îngerașii. - Da. Ea e Natalie.
- Bună, Natalie. - V-ați dat cu spray de gândaci?
Nattie!
Nu-i nimic. Am fost cam generoasă cu fixativul.
La vârsta mea, totul are un iz vechi.
Admir sinceritatea ta, Nattie. E o calitate nobilă. Să nu o pierzi.
Deseori dispare cu vârsta sau o dată ce intri în politică.
Uitați-vă la fețișoara asta. Îmi amintești de Stuart Little.
Unul dintre cele mai respectabile personaje din literatură.
Știi cartea?
- Da. E una din preferatele mele. - Și ale mele.
Aș putea să ți-o citesc, dacă primesc slujba.
Ar fi minunat!
- Cine e băiețelul acesta voinic? - El e Chris.
- Bună, Christopher. - Bună ziua.
Sunteți mare pentru o doamnă.
Ați putea să jucați într-o echipă de fotbal.
Am fost fundaș, dar la fotbal european.
- Fotbal european? - Da. Joci și tu?
- Da! - Ce coincidență!
Am fost căpitanul echipei de fete. Am câștigat trei campionate.
Dar asta a fost cu zeci de ani în urmă.
Eram disciplinată pe atunci. Studiile aveau prioritate.
Sunt sigură că și tu faci așa și ți-ai terminat temele.
Nu chiar.
Păcat, fiindcă băieții care nu-și fac temele
pierd activități mai amuzante.
- Cine e domnișoara aceasta? - Lydia.
Bună, Lydia.
Nu e drept. De ce ne trebuie menajeră?
Exact asta îmi trebuia.
De ce nu poate să facă tata astă?
Draga mea, nu se cade să te cerți cu mama ta în fața unui străin.
Nu te supără că-ți spun.
Nu înțeleg de ce nu putem să petrecem mai mult timp cu tata.
Poate că are dreptate. Tatăl lor n-ar fi mai potrivit?
Nu cred.
Nu e vina mea. Dacă și-ar găsi o slujbă și un apartament decent...
- E genul de bărbat... - Scuză-mă, dragă.
Sunt sigură că, de obicei,
scoți copiii din cameră când îl critici pe tatăl lor.
Dacă fac asta, s-ar putea să nu-i mai văd niciodată.
- Îmi cer scuze. - Nu face nimic.
- Aveți dreptate. - Nici o pagubă.
- Nu sunt psiholog. Spun ce văd. - Da.
Mergeți sus, copii. Vin și eu imediat.
Mi-a făcut plăcere să vă cunosc.
- Ne-a părut bine. - Și mie, Lydie.
- Sunt niște copii dezghețați. - Da.
- Mai ales Lydie. Te săgeta din ochi. - Știu.
- Sunt supărați pe mine. - Din cauza divorțului, probabil.
- Cum ați știut? - După felul cum vorbesc despre tată.
Nu cred că e în Marină, după cât îi simt lipsa.
- Cred că și-ar dori să fie aici. - Da.
E trist...
- Doriți un ceai? - Cu plăcere.
- Bucătăria e aici. - Ce casă drăguță aveți.
- Tu ai decorat-o? - Da.
Se simte bunul gust. Nu e minunat?
- Poftim C.V.-ul meu. - Mulțumesc. Să pun de ceai.
Nu, dragă. Lasă-mă pe mine.
Ai avut o zi grea. Așază-te și lasă-mă pe mine să fac ceaiul.
- Mulțumesc. Drăguț din partea dv. - Pentru nimic, dragă.
Ce C.V. frumos!
Expertă în acordarea primului ajutor și resuscitare.
Și manevră Heimlich. Trebuie să fii pregătită când ai micuți în jur.
Înghit orice. Trebui să știi să intervii.
Ce dulăpior ordonat!
Totul are locul și eticheta lui. Câtă rigurozitate! E minunat.
- Soțului meu nu-i plăcea. - Săracul de el!
Nu din cauza asta ați divorțat, nu?
Nu.
Păcat. Căsnicia poate fi o binecuvântare.
La fel și divorțul.
Daniel e un om dificil.
Dar copiii sunt nebuni după el.
Nu trebuie să fii medium ca să vezi.
Vă descurcați de minune în bucătărie.
Fiindcă totul e la îndemână.
Tu ai gândit-o.
Mă mir că nu e o etichetă aici pe care să scrie linguri.
- Îmi amintiți de cineva. - Zău? De cine?
Simt că vă cunosc de mult.
Poate că ne-am cunoscut în altă viață.
- Mi-ar plăcea să lucrați la noi. - Și mie mi-ar plăcea.
- Grozav! - E o onoare.
- Pentru noi. - Pentru noi.
Pentru începutul unei relații de afaceri.
- Bună seara, dragă. - Bună seara, doamnă.
- E o noapte rece, nu-i așa? - Da.
Sper că acasă la dv. e cald și bine.
Spatele meu!
Dacă îl găsesc pe misoginul care a inventat tocurile, îl omor!
Dumnezeule!
- Scuzați-mă... - Dna Sellner!
Ne-am mai întâlnit?
Nu, dar Danny mi-a povestit tot.
Sunt sora lui.
Sora lui mult mai în vârstă.
- Aveți ochii lui. - Dacă face o donație...
Dl Hillard este acasă? Avem întâlnire.
Zău? Minunat.
Mă duc sus să-l chem. Coboară el imediat.
- Vin cu dv. - Nu.
- Ba da. - De ce?
Pentru că luni și vineri trebuie să verific apartamentul.
Mi-a pomenit de asta.
Ești sigură că vrei să vii? Sunt trei etaje de urcat.
- Dacă dumneata poți, pot și eu. - Sunt sigură. Stai bine cu inima?
În mare formă.
Bine, pentru că n-aș vrea să te pornesc cu manivela.
A naibii ușa! Intră! Scuză-mă.
Am ajuns.
E al meu. Sunt un oaspete dezordonat.
Fă-te comodă. Vin imediat.
Vine el imediat. Mă duc să-l aduc.
Danny, unde ești?
E aici, dragă. L-am găsit. Danny, te caută o doamnă Sellner.
- A venit? - Da, dragă.
Dnă Sellner, acum am ieșit din duș.
O să fiți mulțumită de mine.
Am făcut niște schimbări interesante.
Devin un om nou și un tată minunat.
Vine imediat. Se schimbă, dragă.
Să vă pun la curent cu evoluția mea profesională.
S-au petrecut două schimbări.
Îmi regăsesc echilibrul. Lucrurile încep să meargă, iar eu înfloresc.
Am traversat o criză, dar acum sunt în formă maximă.
Sunt propriul meu stăpân.
E o slujbă care mi se potrivește ca o mănușă.
Vin imediat, dnă Sellner.
E atât de plăcut să nu mă mai trebuiască să salvez aparențele.
Dnă Sellner, ce mai faceți? E mereu o bucurie să vă văd!
Dacă voiați brânză, de ce n-ați spus?
O să fiți mulțumită să aflați că am două slujbe.
Una e la o companie de televiziune educațională.
E un post de răspundere.
- Iar cealaltă? - Fac curat în case.
Nu și într-a mea.
Ce fată mare!
- Sora dv. e englezoaică? - Pe jumătate.
Mi-e soră doar pe jumătate și asta o face o optime englezoaică.
Nu știu. N-am stat să fac calculele. Tatăl meu era american.
A fost pilot în Anglia, pe timpul războiului.
În Londra a cunoscut o englezoaică.
Sora mea a fost fructul pasiunii lor.
Mă scuzați! Sunt ai surorii mele, nu ai dv.
Nu e o menajeră nemaipomenită, dar face un ceai minunat.
- Zău? - Da.
Mi-ar plăcea la nebunie un ceai.
Și nouă. Mă duc s-o aduc.
Surioară!
Surioară, ești aici?
Ceai... Mai bine TNT.
Ce urât! Mamă!
Fața mea...
Ce mă fac? Trebuie să cobor să o iau.
Norman Bates...
- Dră Hillard? - Da, dragă?
- Vreau zahăr în ceai. - În ceai, da.
Vin imediat cu ceaiul dv.
- Un cub sau două de zahăr? - Două, vă rog.
Ceai! Zahăr! Apă clocotită! Vin imediat!
Acum vin cu ceaiul!
Nu! Oprește!
Fir-ar să fie!
- Pot să vă dau o mână de ajutor? - N-am nevoie. O față îmi trebuie!
- Sunteți sigură? - Categoric.
Nu sunt musulman.
Am nevoie de o față!
Dră Hillard, fierbe apa.
Iartă-mă că te-am speriat, dragă. Cred că arăt ca Yeti cu masca asta.
E masca mea mering de noapte. Face parte din dietă mea de înfrumusețare.
E din albușuri de ou, frișcă, zahăr pudră, vanilie și puțină nucșoară.
Poftim, dragă.
Așa, cu frișcă și zahăr. E o ceașcă mică.
O porție sau două? Mai vrei una?
Nu pot rămâne cu tine, dragă. Mă topesc ca un țurțure în Phoenix.
Mă duc să-l chem pe Danny. Vine imediat.
- Danny! - Vin, surioară!
- Mi-a părut bine să vă cunosc. - Și mie mi-a părut bine.
- Am avut un mic accident. - Ai grijă de ea. E femeie bătrână.
De ce n-am fost singur la părinți?
- Îmi pare rău. - Nu face nimic.
Sunteți gata? Hai!
- Te-ai distrat la școală? - Da.
Ce-ai făcut?
Am desenat un iepuraș și educatoarei i-a plăcut.
Poftim, Mel. Păr în valoare de 1 000 de dolari. Ce să fac cu el?
- Alan, mă întrebam dacă... - Vrei și tu?
Aș face o haină pentru nevastă-mea. Ridică-l!
E timpul să vă hrăniți mințile. E ora temelor.
Da, dar după "Dick Van Dyke".
- Nu. Acum. - Nu.
Ne uităm mereu la "Dick Van Dyke".
Zău? Doar până astăzi.
Singurul lucru la care o să vă uitați e emisiunea subacvatică de pe CNN.
Știu că sunteți obișnuiți cu libertatea,
dar eu vreau mai multă disciplină.
Între orele 15 și 19, eu dețin comanda
și veți respecta programul meu.
Cei care nu-l respectă vor fi pedepsiți.
Pedepsiți?
Minte. Nu ne-ar pedepsi.
Nu te pune cu mine.
- E exploatare! Nu e drept! - Taci, Lydie!
E vina ta!
Cățelușii mei cei răi, aud cumva neînțelegeri?
Vă faceți temele sau continuăm munca brută?
Orice în afară de asta.
Bine. Sus cu voi, scobitori în năsucuri!
Plecați din fața mea.
Înainte și la deal! Hrăniți-vă neuronii.
Extindeți-vă craniul.
Mi-e dor de tata.
- Și mie. - Mie cel mai tare.
Sunt aici, copii!
Într-o formă oarecare...
Să vedem. Un vârf de cuțit de pătrunjel.
Un vârf de cuțit...
Fir-ar să fie!
Alertă!
O să explodeze! Dumnezeule!
Ușurel. Liniștește-te!
A făcut cocoloașe!
Sosul ăsta miroase a cauciuc ars.
Dumnezeule, dar cald mai e!
Prima mea zi de femeie și am deja bufeuri.
Poftiți mâncarea.
- Cât vă datorez? - 135,27 de dolari.
- 135 de dolari? - Și 27 de cenți.
- 27 de cenți. - Patru cine.
20 de dolari pentru livrarea rapidă.
Rapidă? Puteai să te grăbești mai tare, dragă.
- Poftim 1 40. Ai rest? - Nu.
Mi-am închipuit. Mulțumesc.
E cineva acasă?
- Unde erați? - Sus. Ne făceam temele.
- Dna Doubtfire a zis să le facem. - Adevărat?
Vă făceați temele... Grozav!
Uitați-vă aici! Arată minunat. Totul e sclipitor de curat.
Cina e servită, doamnă.
Ce drăguț!
Dnă Doubtfire?
Lydia, intră în casă până nu îngheți.
Voiam să-mi cer scuze pentru astăzi.
Nu face nimic, dragă.
Îmi pare rău. Sunt cam derutată în toate privințele.
- Toți suntem, iubito. - Poftiți?
Îți înțeleg durerea.
- Voiam și să vă mulțumesc. - Pentru ce?
Pentru că ați făcut-o pe mama fericită.
N-a mai fost atât de veselă nici nu mai știu de când.
De mult timp.
- Adevărat? - Da.
- Trebuie să mă întorc. - Du-te.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
La revedere.
Mulțumesc.
Nu se poate...
- Doamna mea, mă bucur să vă revăd. - Încântată, ca de obicei.
Îmi place la femei înfățișarea...
Naturală, sănătoasă...
Cum v-a făcut Dumnezeu.
L-a scăpat tiparul când m-a făcut pe mine. M-a făcut foarte specială.
Sunt sigur de asta.
Dumnezeu să te aibă în pază.
Nu sunt un escroc.
L-a sărutat în semn de mulțumire. "Era aici?", a întrebat dl Little,
mereu curios să afle despre locuri pe care nu le văzuse. Era bine.
Dă-i drumul, nenorocitule! Valea!
Mi-a rupt geanta, nenorocitul!
A venit iubițelul. Ce mașină frumoasă pentru un Don Juan!
Mare păcat când se întâmplă asta.
În primul an de facultate,
mamei voastre i s-a cerut să proiecteze o platformă.
- Ce imagine frumoasă! - Doamnă Doubtfire...
Mă bucur că ai venit acasă mai devreme.
Cine e musafirul nostru?
El e Stu. Voia să-i cunoască pe copii.
Zău?
Trebuie să fie vestita dnă Doubtfire. Sunt bucuros să vă cunosc.
Miranda e încântată de dv.
Ciudat! De dumneata nu mi-a zis nimic.
- Mă bucur să vă cunosc. - Și eu, la fel.
Am o casă în Londra. Acolo m-am născut.
Din ce parte a Angliei sunteți?
De ici, de colo. De peste tot, dragă.
Accentul dv. e cam amestecat, într-adevăr.
Zău? Și bronzul dumitale la fel.
Poți să mă ajuți puțin? Am găsit asta afară.
- E de la Mercedes-ul meu. - De la Mercedes-ul tău, dragă?
A ta e mașina aceea mare și scumpă?
Se spune că bărbații cumpără mașini așa de mari
ca să compenseze un penis mic.
Nu e și cazul tău. Văd că ești un băiat vânjos.
- Mi-a făcut plăcere să vă cunosc. - Și mie, dragă.
- Pot să vă întreb ceva? - Sigur.
Puteți să stați câteva ore în plus azi?
Stu. Sună mai degrabă a fel de mâncare.
E prescurtarea de la Stuart. E un client al meu.
Și un prieten. Un fost prieten. Suntem încă prieteni.
- Deci ce e, până la urmă? - Nu știu ce se întâmplă.
- Ce este, dragă? Fii calmă. - Nu e minunat?
Dacă îți plac snobii chipeși.
Eu îi prefer pe cei scunzi, păroși și haioși.
Vrea să ieșim să bem ceva. E ceva nevinovat. Nu credeți?
În mod categoric, nu. Pentru că ei au mereu alte intenții.
E o întâlnire de afaceri.
O să bem suc și o să ne uităm peste mostre de tapet.
Miranda, trezește-te. Nu vezi pofta care i se citește în ochi?
E prea curând, dragă.
Lasă așternuturile să se răcească înainte să aduci pe altcineva în pat.
- Pot să vă întreb ceva? - Sigur, dragă.
- Când după moartea dlui Doubtfire... - Winston, da.
La cât timp ați mai simțit dorința...
- Niciodată. - Niciodată?!
- Deloc de atunci. - Deloc?!
O dată ce tatăl copiilor tăi a ieșit din peisaj,
singura soluție este celibatul total și definitiv.
- Celibat? - Da.
Dacă nu respecți asta, Dumnezeu să te ierte.
- Mult noroc! - Mulțumesc.
Preponderență.
Bravo. Discriminativ.
Foarte bine. Scuză-mă, dragă?
Chemarea naturii. Vin imediat.
- Dumnezeule! - Doamne!
- Dumnezeule! - Chris, stai!
- Lydia, să chemăm poliția! - Ce este?
Doamna Doubtfire! E un bărbat, nu o femeie.
Poftim?!
- E jumătate femeie, jumătate bărbat. - Poftim?!
Jur!
Calmați-vă, vă rog.
- Nu mișca, altfel dau! - La oulețe!
- Are? - Are tot ce-i trebuie.
Ascultați-mă. Nu sunt cine credeți voi.
- Nu mai spune! - Ai grijă cum vorbești, tinere!
Dumnezeule!
- Tată? - Da.
- Tata? - Da, dragă.
Nu porți chestiile astea în mod obișnuit, nu?
Unele sunt chiar confortabile. Nu!
E un chin! Nu e un mod de viață. E doar o slujbă.
Nu merg în baruri pentru bătrânele sau chestii de genul acesta.
E singura cale prin care pot să vă văd în fiecare zi.
- Cine ți-a făcut-o? - Unchiul Frank și mătușa Jack.
- Chiar ești tu acolo, înăuntru? - Da.
E doar o mască.
Iar acesta e un costum. N-am făcut operație.
- Asta e bine. - Da.
Bună.
Îmi pare rău că te-am speriat. Vino aici, Chris.
Nu. E în regulă, dar nu vreau să te îmbrățișez.
- Încă nu. - E în regulă. E ceva bărbătesc.
Acum, că știți, să nu-i spuneți mamei.
Dacă află, n-o să vă mai pot vedea decât printr-un geam securizat.
Nici lui Nattie nu-i spunem, pentru că o să mă dea de gol.
Trebuie să-mi promiteți că rămâne între noi.
- Promiteți? - Da.
E micul nostru secret.
Majoritatea dinozaurilor erau ierbivori,
dar Tyrannosaurus Rex este carnivor.
Reptilianul Sautichia
și cel asemănător cu o pasăre Ornitischia.
Acum vom merge unde nici un om nu a fost vreodată.
Nu se poate...
- Care e dinozaurul? - Cel din mijloc, cred.
Vă înșelați. Au dispărut toți.
Nu pot să cred că îi mai chinuie pe copii cu asta. E o demență.
Ar trebui afișat un mesaj :
"Nu operați mașini grele pe durata emisiunii".
E incredibil. Tipul ăsta mă adormea și pe mine când eram copil.
Tipul e cald ca zăpada. Pe lângă el, dl Rogers pare Mick Jagger.
E o demență.
- Ce idiot l-a ținut aici 25 de ani? - Eu.
- Dv.? - Sunt Jonathan Lundy.
Jonathan Lundy, director general, patron?
- Daniel Hillard, fost angajat. - Nu se știe...
Ești amuzant.
Nu vreau să vă critic. Uneori sunt...
Poți să critici cât vrei. E groaznic.
O să anulez emisiunea asta. Strică tot programul de după-amiază.
S-a terminat.
Trebuie s-o "restaurați". Să puneți un număr muzical.
Imaginați-vă că Tyrannosaurus Rex iese țopăind...
Hillard, mișcă-ți fundul la mașină!
Transportul ăsta trebuie să prindă avionul de 6:00!
Tony, el e dl Lundy.
Știe cine sunt.
V-ați dorit vreodată să "încremeniți" o clipă din viața dv.
și să spuneți : "Asta nu e viața mea"?
- Cum de te-ai întors mai devreme? - Am avut o întâlnire. Mulțumesc.
Cu plăcere.
Am întâlnire cu supraveghetoarea de la tribunal, dnă Sellner.
- Nu-mi vine să cred! - Ce anume, dragă?
Mi-a zis că Daniel stă cu o femeie care pretinde că e sora lui.
- L-am spus că nu are nici o soră. - Probabil că dna Sellner se înșală.
E asistent social.
Cum ar putea să te înlocuiască, atât de curând?
Se pare că e bătrână și urâtă foc!
Zău?
- Doamnă Doubtfire... - Da?
Dumneata și dl Doubtfire ați avut... Trebuie să fi avut și dv. probleme.
Sigur că da. Ce cuplu nu are?
Dar răul trece, iar lucrurile bune ți se întipăresc în memorie.
- Mă scuzați. - Nu-i nimic.
Carnea asta rece îmi amintește de Winston, Domnul să-l odihnească!
- Când a murit? - Acum 8 ani, în noiembrie.
- Cum s-a întâmplat? - Avea patima băuturii.
Băutura l-a omorât.
- Cumplit! Era alcoolic? - Nu. L-a lovit un camion cu Guiness.
Băutura l-a omorât, la propriu.
- Ce tragedie! - Da.
A fost un om bun. Un sfânt.
În ciuda păcatelor lui, un soț păcătos e mai bun ca nimic.
Cui îi trebuie soț, când te am pe tine?
Nu vorbești serios, dragă.
Drăguț din partea ta!
Nu-ți poți închipui cum era să fii căsătorită cu Daniel.
Ce era atât de groaznic la omul acesta cu care ai trăit 14 ani?
La început, nimic.
Era romantic, pasional...
Serios? Pare un armăsar pe cinste.
Iartă-mi indiscreția, dar cum era, pe o scară de la 1 la 10?
La partea asta, am stat mereu bine.
Bine?
Cred că era un Casanova pe lângă bietul Winston.
Ce era cu Winston?
Ideea lui de preludiu era: "Euphie, ține-te bine!"
M-am îndrăgostit de spontaneitatea și ne energia lui Daniel.
Zău?
Toți ceilalți era atât de organizați. Ca mine, cred.
Daniel era încântător de diferit. Și era amuzant.
Mă făcea mereu să râd.
Secretul unei căsnicii solide e râsul.
După câțiva ani, n-a mai fost amuzant.
De ce?
Eu munceam mult, iar el era mereu între slujbe.
Pe copii îi vedeam rar,
iar când încercam vă vin mai devreme acasă, ceva se întâmpla.
Casa era într-o dezordine de nedescris și trebuia să fac curat.
El n-a știut, dar de multe ori am adormit plângând.
Adevărat?
Nu-mi place cum eram înainte. Ajunsesem o persoană groaznică.
N-am vrut ca fiii mei să crească cu o astfel de mamă.
Când nu sunt cu Daniel, sunt mai bună.
Sunt sigură că și el e la fel.
Dar nu i-ai... l-ai spus vreodată ceva, dragă?
Lui Daniel nu-i plăceau discuțiile serioase.
Îmi spuneam că Daniel poate să facă orice, doar să fie serios, nu.
Dar eram eu serioasă pentru toți.
E grozav!
- Nu e încântător? - Fantastic!
Accesul e selectiv.
Ai probabil nevoie de referințe ca să intri în piscină.
Nattie, aici nu e nici un trup care există în natură.
- Uite-l pe Stu. - Unde?
Pe trambulină. Nu-i așa că e bine clădit?
Asta se cheamă liposucțiune, Nattie.
Sper că era protejat.
Când lovești apa cu viteza asta, nu știi ce poate întâmpla.
- Haideți să-l salutăm. - Vă rog, chiar.
Bună. Arăți minunat.
Mă bucur că ați venit.
După cum arăți, apa e foarte rece.
Burtica ta e altfel decât a lui tata.
Nu toată lumea are instructor personal, Nattie.
Aveți costume de baie? Vreți să înotați puțin?
- Ar fi grozav! - Dar dv., dnă Doubtfire?
Bărbat viclean!
Nu sunt destule trupuri goale cu care să te delectezi?
- Dnă Doubtfire, nu fiți sfioasă. - Dragă, vânatul balenelor e ilegal.
Am reconstitui scufundarea Titanicului.
Haide, dnă Doubtfire.
Nu. Eu stau la soare să mă prăjesc.
Nu poți face insolație de două ori într-un an.
Haideți, copiii, la înotat!
Mergeți, dragilor. Mă descurc.
Dacă doriți ceva, vă fac eu cinste.
Mulțumesc, dragă. Dacă mă mai atingi o dată, te înec, nemernicule.
O să stau aici, să mă uit cum îmi seduci familia.
Ce Dumnezeu fac aici? Chestia asta a devenit o obsesie.
- E totul în regulă? - E fantastic, fir-ar să fie.
- Încă un pahar. - Sigur.
Gata, Chris!
O limonadă.
- Fac eu cinste. - Nu, mulțumesc.
Patru ceaiuri cu gheață, Todd.
- Ai cui sunt puștii? - Ai Mirandei Hillard.
- Miranda Hillard? - E femeia cu care mă întâlnesc.
Tu, care nu voiai să auzi de copii?!
Nu voiai nici să te vezi cu o femeie care are copii.
Oamenii se mai schimbă, Ron.
Mă apropii de 40 de ani. Nu vreau să-mi petrec restul vieții singur.
- E cam mare bagajul. Trei copiii... - Sunt minunați. Sunt nebun după ei.
Mai ales după micuța Natalie. Uită-te la ea. O dulceață!
Au nevoie de o figură paternă în momentul ăsta.
- Mulțumesc, Todd. - Dar unde e tatăl lor natural?
Tipul e un ratat. Ne mai vedem.
E un ratat, zici?
L-am văzut! Un bucătar furios!
Nu le-ați dat bacșiș?
Teroriștii! Au fugit încolo. Asalt cu fructe!
Îi prind eu, nu vă temeți.
Am stricat orzul pe gâște. Ratatule!
La ce te uiți?
Salut, băieți și fete. Astăzi vom vorbi despre dinozauri.
E coadă dinozaurilor!
Să-i urăm bun-venit regelui!
E un spectacol cu cina inclusă.
De unde vii? O să vă fac de mâncare. Mulțumesc și la mai mare.
Doamnelor și domnilor, aplauze!
Să-i urăm bun-venit lui James Brown-tosaurus.
Lemn mănânc Și sunt un sfânt.
Fără carne, doar banane. Lemn mănânc!
Trebuie să fac ceva Altfel, s-a zis cu viața mea.
O să dispar. Mulțumim, James.
Iar acum, urmează raperul Raptor.
Sunt un Raptor Fac și eu ce pot
O să mănânc tot Până apare omul.
Stau sub sol O să mă întorc sub formă de petrol.
- Impresionat, dle Hillard. - N-am știut că mă vede cineva.
- Mă jucam... - Te-am văzut eu. E amuzant.
Mulțumesc.
Cred că ar prinde la copii. S-ar distra și ar afla lucruri noi.
Asta e și teoria mea. Poți să-i înveți jucându-te cu ei.
Mi-ar plăcea să mai aud din ideile tale.
Ideile mele?
- Ce zici de o întâlnire la cină? - Bine.
Vineri la restaurantul Bridges, la ora 7.
O să vin.
Pauză de cinci... milioane de ani. Ați murit, ce mai!
Am servit prima mâncare gătită de mine. Gata, sunt gospodină.
E minunat, tată.
- Mai vreți spaghetti? - Nu, mulțumesc. M-am săturat.
Dar puțina pâine cu usturoi? Am făcut-o chiar eu.
Vreau să spun, am prăjit-o și am tăiat-o.
Casa arată bine. Mâncarea e grozavă. Sunt mândră de tine.
- Și eu sunt mândru. - Și eu, la fel.
Mulțumesc că ai bătut la ușă.
- Ai adus pe cineva să facă curat. - Nu.
- Bună, copii. - Bună, mamă.
- Sunt gata? - Nu. Încă n-au mâncat desertul.
- Ai gătit? - Da. Gătesc, coc, cos.
Mulțumită unui curs de gospodărie amish, mă descurc foarte bine.
- Sunt impresionată. - Serios?
Mai dă-mi o șansă. Lasă-mă să-i iau pe copii după școală.
Nu pot să renunț la dna Doubtfire. E minunată.
E cel mai bun lucru care ni s-a întâmplat vreodată.
Copii se descurcă mai bine la școală. Chris trece la toate materiile.
Ajung mai devreme acasă doar ca să stau cu ei.
Ne este foarte bine tuturor.
- Pare o femeie incredibilă. - Este.
- Mie îmi place cea neagră. - Și mie.
- Doamnă Doubtfire! - Da?
- Am nevoie de părerea unei femei. - Sunt aici.
- Care dintre ele? - Cu ce ocazie?
E ziua mea. Stu m-a invitat la cină.
Nici una. Sunt prea îndrăznețe. Te invită la avansuri.
Roșul e culoarea tradițională a fetelor de pe trotuar, dragă.
Cea neagră e prea scurtă. Sper că te-ai epilat.
Mesajul transmis e clar: "Sunt ușoară." Nu vrei asta, dragă.
Trebuie să pari inaccesibilă la prima întâlnire.
De ce să cumperi vaca dacă laptele e gratis?
Să găsim ceva pentru vârsta ta.
Ceva mai puțin provocator.
Ce spui de sarafanul acesta? E elegant și de bun gust.
E vechi. L-am purtat la înmormântarea mătușii mele în 1976.
O haină clasică nu se demodează. E timpul să o repui în circuit.
- Să-i întrebăm pe copii. - Haide!
- Eu aș lua-o pe cea neagră, scurtă. - Da. E cea mai drăguță.
- Ai văzut? Sunt de acord. - Bine. Lau fracul de aici.
Îmi ceri părerea, apoi nu ții cont de ea.
Să nu mă tragi pe mine la răspundere.
O să fii acolo ca să mă aperi. Stu v-a invitat și pe tine și pe copii.
Ce drăguț! O familie fericită. N-aș pierde asta pentru nimic în lume.
Mă bucur.
Când va fi seara asta încântătoare?
Vineri seara la ora șapte.
Vinerea asta, la șapte?
La restaurantul meu preferat, Bridges.
- La Bridges? - Da.
- Vineri la șapte. - La Bridges. Scuză-mă.
- La Bridges? - Da.
- La restaurantul Bridges? - Vineri la ora șapte.
- Nu pot veni. - De ce?
- E seară de bingo, dragă. - Contramandează.
Nu pot. E rândul meu să fac tragerea la rectorat.
- Vino cu noi, te rog. - Nu-mi cere asta, dragă.
Nu-mi pot serba ziua de naștere fără tine.
E important pentru noi să veniți.
Faci parte din familie. Nu putem sărbători fără tine.
Ar însemna foarte mult pentru mine și pentru copii.
Promiteți că veniți cu noi, doamnă Doubtfire.
Cine i-ar putea rezista? Promit.
- Mulțumesc. - Eu îți mulțumesc, dragă.
- Te simți bine? - Da.
Să vedem. Nimic.
- În mai, atunci - Deloc.
Îmi pare rău. Dl Lundy e ocupat în următoarele două luni.
- M-aș întâlni cu el oriunde. - Îmi pare rău. Nu pot face nimic.
Nu pot să contramandez. Aș rata o șansă uriașă.
Urmați-mi sfatul și nu contramandați.
Mulțumesc.
Hai, Nattie!
Bună!
- N-ar trebui să-ți acoperi umerii? - Nu. Mi-e bine.
- Bună seara, dle Lundy. - Bună seara.
Doamne!
- Dnă Doubtfire, arătați minunat. - Mulțumesc.
- Bună seara, dle Lundy? - Mă întâlnesc cu cineva. A venit?
Nu, dar vă putem conduce la masă. Fumători sau nefumători?
- Nefumători, vă rog. - Nefumători.
- Tanya vă va conduce. Masa 15. - Pe aici, vă rog.
- Avem o rezervare. Dunmire. - Da, dle.
Fumători sau nefumători?
- Nefumători. - Fumători!
- Dar dumneata nu fumezi. - Nu, dar am fumat.
Cea mai bună cale ca să nu mă apuc din nou e să stau lângă fumători.
Am nevoie să ingerez o cantitate infimă de nicotină și gata.
Știu că ești sănătatea întruchipată. Bravo ție că spui nu în fața răului.
- La fumători. - Masa 39.
39. Vârsta mea!
Mulțumesc că ați fost răbdător cu o bătrânică.
E deja iritat.
- Dnă Doubtfire? - Ce este?
Vă așezați?
Credeam că e Clint Eastwood.
M-ar fi făcut fericită. Chipeș bărbat!
Scuză-mă, dragă. Trebuie să am grijă la cute.
- Pot să vă ajut. - Nu, mulțumesc. Mă descurc.
- Îmi dați și geanta? - Dă-i drumul.
Iartă-mă, dragă. Am medicamentele acolo.
- Trebuie să-mi iau medicamentele. - Avem apă la masă.
Nu le pot lua pe gură, dragă. Mă scuzați.
- Vreți ceva de băut? - Da. Un Chardonnay vechi.
Îmi plac vinurile slabe, de buturugă.
Restaurantul Bridges. Pot să vă ajut?
Mă numesc Daniel Hillard. Dl Lundy mă așteaptă pentru cină.
Spuneți-i vă rog că întârzii puțin. Sunt blocat în trafic, dar vin.
- Îi voi transmite personal. - Mulțumesc.
- Sper că îți place. - E minunată!
Am pierdut ceva?
Da. Acesta e darul lui Stu de ziua mea.
- Nu-i așa că e splendidă? - E veritabilă?
E cât se poate de veritabilă, dnă Doubtfire.
Poți să hrănești o țară mică din ea. Foarte frumos. Decadent...
Mami, am nevoie la toaletă.
- Dnă Doubtfire, mergi tu cu ea? - Nu. Tu.
Te vrea pe tine, dragă.
Ne întoarcem imediat.
Copii, uite ce tavă cu prăjituri!
Mergeți și alegeți-vă ce vreți, ca să le rezerve pentru noi.
Bine. Venim repede.
- L-ai luat o tinichea frumușică. - Mulțumesc.
Un om care dăruiește așa ceva vrea mai mult decât un loc în inima ei.
- Plata în avans, nu? - Poftim?
Știi tu. Să scufunzi submarinul, să parchezi țestoasa...
Să muști din Humpty Dumpty?
Jack Pofticiosul face mambo la orizontală?
- Doamnă Doubtfire... - Dansul bonei?
Să umfli balonul?
- Și puțină cunilinvistică? - Doamnă Doubtfire, vă rog.
Iartă-mă, dragă. Sunt prea explicită?
Sper că ești pregătit pentru concurență.
- Poftim? - Are o sculă electrică în dormitor.
E pickhammer-ul ei personal. Poate să spargă și ciment cu el.
Îl folosește și pălește lumina. E ca într-un film cu închisori.
Mă mir că nu și-a tocit dinții.
Să nu vii fără undiță, dragă. Are păduchi și nu de suprafață.
Sunt prea direct, nu-i așa? Iartă-mă.
Vinul e de vină.
Mă întorc imediat. Am vezica mică.
- Doamnă Doubtfire? - Da.
- Intrați la bărbați. - Nu.
Așa e.
- Am nevoie de alți ochelari. - Mulțumesc.
Dumnezeule!
- Îmi dați un meniu, vă rog? - Sigur.
- Cum e în Franța? - E foarte frumos.
Mulțumesc.
Dle Lundy... Îmi cer scuze pentru întârziere.
- Ați primit mesajul meu? - Da. Ia loc. Bem ceva?
- Vreau ce bea dumnealui. - Bine.
Un Chivas dublu cu gheață.
- Adu-i două pahare, să recupereze. - Bine. Vin imediat.
Bei whisky? Ești genul meu.
Domnilor, porniți motoarele.
- Suntem gata să comandăm? - Da. Spuneți, copii.
- N-o așteptăm pe dna Doubtfire? - Da.
Încă un rând!
Ce poți să faci ca să crească audiență la emisiunea pentru copii?
Important e să nu-i iei de sus pe copii.
Sunt niște oameni mai mici. Trebuie să faci ceva recreativ.
Dacă tu te distrezi, se distrează și ei.
- Asta mă interesează. - La țintă!
Mă întreb ce s-a întâmplat cu dna Doubtfire?
Mă scuzați puțin.
- Pot să vă ajut, doamnă? - Da. Mulțumesc.
Îmi cer scuze! Ați pățit ceva? E vina mea!
Mulțumesc. Să vedem...
- Comandați, doamnă? - Da.
Vreau somon afumat.
Dumneavoastră?
O jambalaya, fără condimente. Sunt alergic la piper.
Fără condimente, domnule.
Noroc! În sănătatea dv.
Doamne!
Îmi cer scuze. Durează doar un minut.
- "Carpe dentum". Prinde dinții. - Dați-mi voie să vă ajut.
O lingură! Foarte inteligent.
Sigur. Așa.
Așa, să facem o pensetă. Să o luăm din două părți.
Mulțumesc.
Să-i scutur puțin, ca un cățel.
- Scuză-mă. - Nu-i nimic.
Îmi cer scuze că v-am stropit.
Mă întorc imediat. Trebuie să-i lipesc la loc.
- Spuneți-le să facă somonul piure. - Să-l facă piure...
Nu știam că mai e cineva. Mă scuzați.
Fir-ar să fie! Uite-o!
Mă scuzați.
Unde naiba ai fost? Ți-am comandat încă un whisky.
- Trăsnet! - Dă-l pe gât.
- Miroși a parfum de damă? - Da.
- Ai ruj pe buze? - Da.
- De ce? - S-a luat.
- De la cine? - De la o veche prietenă, chelnerița.
- E chelneriță aici? - Da.
Cât am fost la baie, nu și-a putut lua mâinile de pe mine.
Nebunaticule!
Am mașina afară. Prietena ta n-are o prietenă?
- Trăim în deceniul al IX-lea... - N-are o prietenă pentru mine?
Du-te și întreab-o.
- Mă duc să o întreb. - Du-te.
Dan! Vreau comanda pentru masa 39!
- E gata într-un minut. - Mulțumesc.
39.
Piper măcinat
Jambalaya iute!
Pot să vă ajut cu ceva?
Iartă-mă că am întârziat. După atâtea pahare, m-am ușurat ca un cal.
- Daniel? - Da.
De ce ești îmbrăcat ca o femeie?
Ți-o prezintă pe gazda noii emisiuni.
Gazda?
Euphegenia Doubtfire, dragă.
Specialistă în educația și distracția copiilor.
Surpriză!
Mulțumesc. Arată grozav.
- Unde e doamna Doubtfire? - Nu știu. Sper că se simte bine.
- Începem? - Da. Să nu se răcească.
Bine. Poftă bună.
De ce ar fi doamna Doubtfire o gazdă bună?
Sunt o bătrânică șic care știe hip hop, bebop, dansează până cade lată
și face o cacao înnebunitoare.
Stu?
Se îneacă!
Ajutor!
L-am omorât pe nenorocit.
Se îneacă! Ajutați-ne, dnă Doubtfire!
- Vin ajutoare! - Doamnă Doubtfire!
Încă o dată. Haide, ajută-mă.
Dumnezeule!
Sunt bine.
- E totul în regulă? - Da.
Era să te pierdem.
Tati?
Da, dragă, eu sunt.
La mulți ani!
Daniel?! Dumnezeule!
În tot timpul ăsta, tu ai fost?!
- Îmi pare rău, Miranda. Te rog... - Nu-mi vorbi! Nu mă atinge!
Trebuie să plec.
Trebuie să plecăm. Eu plec. Gata, plecăm.
Duceți-vă...
- Îmi pare rău, tată. - La revedere.
Îmi pare rău pentru piper.
La ce vă uitați? Distracția s-a terminat.
Dnă Robeson, aveți ceva de adăugat?
Nu, dle judecător.
Dle Hillard, pentru că ați hotărât să vă reprezentați singur,
aveți dreptul la o pledoarie de final.
Dle judecător, în ultimele două luni am întreținut o locuință.
Am transformat-o într-un mediu potrivit pentru copii.
Sunt cuvintele dv.
Lucrez ca magazioner, așa că am îndeplinit condițiile impuse de dv.
Chiar înainte de termen.
În privința comportamentul meu, nu pot invoca decât nebunia.
Din prima clipă când mi-am văzut copiii, am fost nebun după ei.
O dată ce i-am ținut în brațe, m-au vrăjit.
Sunt dependent de copiii mei.
Îi iubesc din tot sufletul și gândul că nu-i pot vedea zilnic...
E ca și când mi s-ar spune că nu pot respira.
Nu pot trăi fără aer. Nu pot trăi fără ei.
Aș face orice doar ca să fiu cu ei.
Am nevoie de asta.
Avem un trecut împreună.
Înseamnă totul pentru mine și au nevoie să fiu lângă ei.
Vă rog, nu-mi luați copiii.
Mulțumesc.
Ați păcălit mulți oameni dându-vă drept o femeie de 60 de ani.
Nu e o sarcină ușoară.
Discursul dv. a părut sincer și din suflet.
Dar le consider un joc excepțional al unui actor foarte talentat.
Nu e adevărat...
Realitatea este că stilul dv. de viață în ultimele luni
a fost anormal.
Refuz să expun trei copii
la comportarea dv. ciudată și posibil dăunătoare.
Curtea decide să acorde custodie completă dnei Hillard.
Nu se poate!
Veți avea dreptul la vizite sub supraveghere sâmbăta.
- Sub supraveghere? - Da.
Cineva de la tribunal vă va însoți cât stați cu copiii.
Vă sugerez să faceți un examen psihologic și eventual un tratament.
Vom reexamina cazul peste un an. Ședința se suspendă.
Nu spăl rufe. Nu spăl geamuri. Nu curăț covoare.
Nu spăl căzi. Nu spăl W.C.-urî și nu spăl scutece.
Copiii mei fac la toaletă de ceva timp.
Nu spăl, nu fac curat în pivniță, nu pregătesc cina, nu citesc.
Avem numărul dv. Vă mulțumesc că ați venit.
Vă căutăm noi. Să vă conduc.
Laura, transportul acesta a fost amânat de trei ori.
Laura, nu mai aștept alte șase luni. Să mă suni.
Nu fiți deprimați. O să fie bine.
- Mi-e dor de spaghetele ei. - Mi-e dor de glumele ei.
Mi-e dor de poveștile ei.
O să găsim pe cineva. E destulă lume.
Nu mai e nimeni ca ea.
Recunosc că era mult mai bine cu ea.
Casa era caldă și primitoare, paturile erau făcute, cina servită...
Ea nu există! Să nu mai vorbim de ea ca de o persoană reală.
Bună, dragii mei.
Avem o emisiune minunată astăzi.
E cu noi dl Van Zandt de la clubul Sierra.
El o să aducă niște animale din specii pe cale de dispariție.
- Știți ce înseamnă asta, păpușilor? - Ai spus cumva "păpușă"?
E Kovacs! Bine ai venit.
Salut, copii. Ai spus "extincție"? Miroase a ars?
Vorbim de extincție. Asta înseamnă că nu mai sunt animale de-un fel.
- Doamne! - Nu te înfurie asta?
- Mă înfurie foarte tare! - Spune-le oamenilor despre asta.
Sunt furios? Știți de ce? Pentru că următorii sunt cimpanzeii.
Așa e. Sunt mai puțin cimpanzei decât pe vremuri.
Nu te deranjează că oamenii joacă în locul vostru în filme?
Cheetah, din "Planeta Maimuțelor". Roddy McDowall a primit rolul.
Eu sunt mai bun. Joc mai bine ca Charlton Heston.
- Și covorul tău e mai bun. - Mult mai bun!
Poți să zbori până în Persia pe covorul ăsta.
- Le spunem ce facem mâine, Kovacs? - Da. Vor să știe.
Mâine, păpușilor, vom face o călătorie minunată.
Nu e nevoie să vă faceți bagajele, pentru că va fi doar în închipuire.
O să mergem peste Oceanul Atlantic, în Anglia, de unde vin eu.
- Tu vii din Anglia? - Da, dragă. E o țară frumoasă.
- Ce știi despre Anglia? - Știu că e o insulă.
E o insulă deosebită, fiindcă are regină și familie regală.
- E ca la pocher. - E ca la full, într-adevăr.
- Două cărți nici nu mai stau acasă. - Da, mulțumită telefoanelor mobile.
Știi ce limbă se vorbește în Anglia?
Pakistaneză?
În multe magazine, așa e.
O să vorbim mâine despre asta, copii. Îmi datorezi un pupic, Kovacs.
- Îți dau două. - Bine, dragă.
Unul pe obraz...
- Și o mușcătură de maimuță. - Maimuță rea ce ești!
Asta e tot pentru azi. Pa...
Gata, băieți. Mulțumesc!
A fost grozav.
Am făcut ravagii! Avem cea mai bună audiență pe sector!
Au sunat din Detroit, Cleveland, Chicago, L.A.
- Toți cu oferte de finanțare. - Hollywood-ul ne așteaptă!
- Daniel? - Da?
Putem sta de vorbă?
Da. Vin imediat.
Bine ați venit în casa Euphegeniei! E curent aici, dar e plăcut.
- Ce pot face pentru tine? - Felicitări pentru emisiune.
Mulțumesc. Să vezi proba costumelor!
Ne-am uitat în fiecare zi.
Mă bucur că mă pot vedea zilnic.
Știu că va dura până când o să trecem peste certurile noastre.
Este greu, dar știu că o să fie bine. O să trecem peste asta.
Nu vreau să-i fac pe copii să sufere.
Ce vrei să fac? Să mă prefac că totul e în regulă? Să zâmbesc?
Miranda, mi-ai luat copiii.
Pot să-i văd doar sub privirile unei femei care mă consideră un deviat.
Dacă îi îmbrățișez, se întreabă de ce. Știi cum este?
La tribunal, știai adevărul, dar n-ai spus nimic.
L-ai lăsat să dea sentința asta cumplită.
Eram furioasă. M-ai rănit.
Mi-ai frânt inima. Vrei să o faci iar?
Tu ai mințit. Dar nu vreau să mai facem asta.
Nu vreau să ne mai jucăm de-a cine e vinovatul.
M-am gândit mult la ce s-a întâmplat.
În sufletul meu, știu că erau mai fericiți
când dna Doubtfire făcea parte din viața lor.
A scos la lumină ce era mai bun în ei și în tine.
Și în tine.
Da.
Le e dor de ea.
- Ce vrei să spui? - Daniel, copiii au nevoie de tine.
Și eu am nevoie de ei.
Mâine va veni Frank, care e specialist în machiaj.
Bate cineva la ușă. Cine să fie? Mai avem timp?
Dl Sprinkles, copii! Ce aveți pentru mine astăzi?
Bună ziua. Am o scrisoare de la Katie, din Youngstown, Ohio.
E bona cea nouă.
Haideți, copii.
O să fie bine.
Chris, așteaptă aici. Veniți toți.
Tată?!
Bună.
- Ce se întâmplă? - Am venit să vă iau.
Tatăl vostru o să vă ia
pentru câteva ore în fiecare zi, după școală.
Adevărat?
- Dar ce faceți cu judecătoria? - Întreab-o pe mama ta.
M-am ocupat eu de asta. S-a terminat cu vizitele sub supraveghere.
- Doar noi? - Doar noi.
Adu-l pe dl Urs. Luați-vă lucrurile.
- Vrei să intri? - Nu. Aștept afară.
Mulțumesc.
La revedere.
"Dragă dnă Doubtfire, acum două luni, părinții mei s-au despărțit."
"Acum locuiesc în case diferite."
"Fratele meu Andrew zice că nu mai suntem o familie. E adevărat?"
"Mi-am pierdut familia? Ce pot să fac ca părinții mei să se împace?"
"Cu drag, Katie McCormick."
Dragă mea Katie, unii părinți, când sunt supărați,
se înțeleg mai bine când nu stau împreună.
Nu se ceartă tot timpul și sunt oameni mai buni
și părinți mai buni pentru voi.
Uneori, se împacă. Alteori, nu.
Dacă nu se împacă, nu vă gândiți că voi sunteți vinovați.
Doar pentru că nu se mai iubesc nu înseamnă că nu vă iubesc pe voi.
Sunt multe feluri de familii.
Unele au doar o mămică, altele au un tătic sau două familii.
Unii copii cresc cu unchiul său mătușa.
Alții stau cu bunicii, iar alți copii au părinți adoptivi.
Unii trăiesc în case separate, în părți diferite ale țării.
Pot să nu se vadă zile, luni sau chiar ani la rând.
Dar, dacă se iubesc, dragostea îi leagă.
Iar tu o să ai o familie în suflet întotdeauna.
Cu mult drag, păpușă. O să fie bine.
La revedere.
Romanian